Заслужений юрист України. Доктор філософії у галузі права
Народився 12 червня 1955 р. у с. Новий Калкаїв Семенівського району Полтавської області в родині Миколи Семеновича (1927 р. н.) та Марії Іванівни (1926 р. н.) Волік.
Закінчивши в 1971 р. місцеву школу, вступив до Крюківського машинобудівного технікуму (Кременчук), де опанував спеціальність «Обробка металів різанням». Під час навчання та виробничої практики Іван Волік працював токарем 2-го розряду на Харківському тракторному заводі ім. С. Орджонікідзе (1974), а потім — слюсарем-ремонтником 3-го розряду на Крюківському вагонобудівному заводі м. Кременчука (1975).
Протягом 1975–1977 рр. І. М. Волік служив у Збройних силах Радянського Союзу. Демобілізувавшись, продовжив свій трудовий шлях на посаді інженера у відділі постачання Крюківського вагонобудівного заводу.
У 1979 р., прагнучи здобути вищу освіту, він став студентом судово-прокурорського факультету Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського.
У 1983 р. Іван Миколайович отримав диплом і направлення на роботу до прокуратури Полтавської області: був стажистом помічника прокурора Чернухівського району, стажистом прокуратури Кременчуцького району, а потім працював слідчим прокуратури Автозаводського району м. Кременчука.
Упродовж 1986–1993 рр. входив до колегії адвокатів Кременчуцького району Полтавської області. Наступні два роки Іван Волік був приватним адвокатом Києво-Святошинського району Київської області, протягом 1996–2001 рр. — суддею Старокиївського районного суду м. Києва, де до 1998 р. виконував обов’язки заступника голови суду.
У 2001 р. був призначений на посаду судді Голосіївського районного суду м. Києва (з 2001 до 2004 р. виконував обов’язки заступника голови суду).
![](pics/110.jpg)
С. В. Ківалов вручає І. М. Воліку почесну відзнаку Комітету
з питань
правосуддя Верховної Ради України, 2009 р.
Згідно з постановою Верховної Ради України у 2007 р. І. М. Воліка обрано суддею Вищого господарського суду України.
Понад 28 років життя Іван Миколайович присвятив служінню закону та обстоюванню прав і свобод громадян. У сфері юриспруденції, зокрема в органах МВС України, свого часу працював також його рідний брат Микола Волік.
У 2008 р. у Міжнародній академії управління персоналом І. М. Волік захистив дисертаційну роботу та отримав науковий ступінь доктора філософії у галузі права.
У 2002 р. він був нагороджений ювілейним знаком «10 років слідчому управлінню Служби безпеки України». За вагомий внесок у зміцнення судової влади удостоєний почесної відзнаки Вищої ради юстиції України (2004), а за сприяння розвитку правосуддя — почесної відзнаки Комітету з питань правосуддя Верховної Ради України (2009).
У 2010 р. І. М. Воліку було присвоєно звання «Заслужений юрист України».
Дружина Івана Миколайовича, Лідія Іванівна, — приватний адвокат Печерського району м. Києва. Діти продовжили сімейну традицію, обравши професію юриста: син Олександр — помічник прокурора Голосіївського району міста Києва, донька Юлія — головний консультант головного управління з питань конституційно-правової модернізації Адміністрації Президента України.
|